EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Ingen unnskyldning. Ingenting.
Hvorfor er du så sint? Jeg knulla ham ikke.
Hvorfor? Du vet hvorfor.
Det er det eneste jeg ber om, Kam!
Kun min kropp. Du kunne ikke gi meg det.
De fleste ville dødd for det du får.
Jeg dumpes I et skap og ser ting jeg aldri gjorde på en mobil.
Hva får jeg egentlig?
Så du vil dra?
Nei.
Skatt.
Jeg begynner å glemme hvem jeg er.
Jeg vet hvem du er. Jeg ser jo alt.
Ingen kan kjenne deg som jeg gjør.
Fra innsiden.
Alt du har sett, alt du har følt.
Greia er, Andrew...
...at det er så forutsigbart.
Standard.
Så erstattelig.
Så jeg syns du skal dra...
...skatt.
Før dette blir kjedelig.
Dra til helvete, Kam.
Pappa?
Pappa.
Hei, pappa.
Pappa, jeg er hjemme igjen.
Det er Harry. Sønnen din.
Pappa, jeg har savna deg sånn.
Herregud.
Harry.
Jeg savna deg sånn.
- Hva er dette? - Nye klær.
Jeg foretrekker mine.
Jeg trenger mobilen min også. Får jeg den, takk?
Jeg må ha kaffe. Vil du ha?
Nei, jeg vil ha mobilen min.
Vet du...
...jeg har vært der du er. I fritt fall.
Uten å ane hva du er.
Gjett hva?
Du er meg.
Jeg er ikke som du.
Jeg ville ikke skiftet til noen med vilje.
Ikke prøvd å splitte folk.
Så han har dratt?
Man må uansett alltid skyve dem vekk til slutt.
Som mora di gjorde med deg.
Jeg finner et vis å være med ham på.
Og henne.
Kan vi skynde oss med dette?
For jeg må møte noen som faktisk kan hjelpe meg.
Vet du, jeg lurer hele tida på...
...hvordan det ville vært å skifte til deg.
Du er ennå så...
...ubesudlet.
Jeg kunne vært deg for alltid.
Du skremmer meg ikke, Kam.
Jeg tåler deg ikke.
Jeg tror alt du gjør, er løgn. Falskhet.
Selv måten du skifter på, er helt på trynet.
Se hva du har gjort med deg selv.
Gi meg mobilen.
Greit.
Jeg finner den selv.
June.
Jeg vet jeg ikke har vært helt ærlig mot deg.
Det er en grunn til det.
Og jeg vet du bare prøver å forstå alt dette, men...
...kanskje du har funnet noe alt.
Jeg kan... hjelpe deg.
Vi kan gjøre det sammen.
Som søstre.
Det ville aldri ha funket, Kam.
Jeg tror det kan.
Ikke etter det du gjorde mot Harry.
Mot meg.
Jeg trenger noen jeg kan stole på.
Vær så snill.
Ikke forlat meg.
Beklager.
God morgen, jenter.
- Hva er det, Runa? - Den kjolen ble ryddet vekk.
- Den var I tøyboksen. - På bunnen. Pakket inn.
Du fikk uansett ikke ta den.
June kommer snart, og du har ennå ikke lagd hennes.
Jeg måtte finne noe. Hvorfor ikke denne?
Den har feil farge.
- Er det viktig? - Ja, det er det!
Hun skal behandles som resten av oss.
Jeg mente ikke noe vondt.
Jeg bare er ei mor.
Hva er dette?
Du vet nok hva det er.
Pennines Fem? Jobber du ennå med det etter så lang tid?
Mamma, hvorfor er June der?
Det får du si.
Jeg vet at sykepleieren I London falt I koma.
At øynene hennes vibrerte sånn.
Legen hadde aldri sett noe sånt, men det har jeg.
På din far, Harry.
Hva gjorde June mot sykepleieren?
Hun var der, ikke sant?
- Mora hennes var der da din far kollapset. - Det vet du ikke.
Jo.
Du må se dette.
Nei, mamma.
Bare slutt, er du snill.
Elena var der kvelden det skjedde. Se.
Jeg vet ikke hvorfor speilbildet er sånn, men hun var der.
Og dette.
Jeg ser Junes ansikt her.
Hvordan kan det stemme?
Og hvordan kan du være med sykepleieren når hun lå bevisstløs akkurat da?
Jeg skjønner ikke hvordan, men...
...Elena skadet faren din.
Og dattera hennes er like farlig.
Hvor skal du?
Ikke bland deg!
Så hva skal du gjøre?
Stikke av igjen?
John!
- John! - Hei!
Harry? Hva gjør du her?
- John er ikke her. - Hvor er han?
Hvor er søstera mi?
John! Jeg bryr meg ikke!
Hva mener du med det? Etterlot du henne I London?
- Du gjorde vel ikke det? - John!
Hva om jeg gjorde det?
Jaså? Du vet jeg ikke kan slåss med deg.
Du kan om du vil, kompis.
Men jeg ville latt være.
Harry.
Du er helt på trynet.
Vet hun det?
Visste du at mora hennes skadet faren min?
Nei.
Nei. Ingen av oss visste det.
Hvorfor faren min?
Jeg vet ikke.
Du vet hva hun er.
Hva de begge er.
Jeg må vite mer enn det.
Alt.
John må si hva han vet.
Han er heller ikke helt god.
Jeg tror ikke han kom tilbake I går.
Jeg trenger svar.
Harry, vent. Jeg blir med deg.
VI SKAL HUSKE
JEG VIL SAVNE DEG
Alkohol? Runa, seriøst?
Det er så forbudt.
Og du, Runa...
Slutt... Sigi.
Ben har nettopp dratt.
Har det virkelig blitt så ille?
Avgang VNO404 fra Bergen er forsinket. Vennligst vent på videre kunngjøringer.
Hei, gamle venn.
Hei.
Jeg ser du har feiret min ankomst.
- Unnskyld. - Du trenger ikke unnskylde.
Vil du ha en kaffe?
Ja.
Hvordan var reisen?
Ok. Vel, jeg...
Jeg vet det.
I stedet for å komme med jenta, skremte jeg henne og mistet henne igjen.
Men ingen skade har skjedd.
For å veie opp for det...
...for å vise min troskap og omsorg...
...gir jeg deg huset mitt...
...familiehjemmet mitt, til Sanctum for alltid. Du må ikke betale meg.
Hva er dette?
Det er en sjekk.
Full betaling for huset ditt.
Jeg kan ikke ta imot tilbudet, enda så sjenerøst det er.
Og jeg beklager å måtte si...
...at jeg må frita deg for dine tjenester.
Hva vil det si?
Du kan ikke komme tilbake til Sanctum.
Noensinne.
- Sanctum er hjemmet mitt. - Ikke bare ditt.
Hvordan kan jeg ha deg og jenta, eller noen av kvinnene, sammen nå?
Du har vist deg å være utrygg. Du drikker igjen.
Det er ikke min feil.
Måten jeg er på?
- Det vet du. Du vet hvorfor. - Vi må ta ansvar for det vi er.
Arbeidet dreide seg alltid om det, og du var en stor del av det.
- Det er på tide å gå videre. - Videre?
Hvor? Hvordan?
Du tar nok et godt valg.
Jeg må dra til jenta.
Ben...
- Jeg vil takke deg. For alt. - Ikke gjør dette.
Jeg mener det.
Ben...
Forhåpentligvis er John her.
Harry, du er tilbake! Din idiot, kom hit.
- Ennå forelska? - Selvsagt er han det.
Vi tar en drink!
- Hun var den rette. - Den rette.
- Hvem kjøper til ham? - Jeg. Hva vil du ha?
Hei, hva vil du ha?
En halvliter, takk.
Kompis...
...si at du ikke vil ha henne.
- Jepp. - Endelig!
- Har dere sett faren hennes? - Nei.
Vil han skyte deg?
Noe sånt.
Kom igjen. Hva har skjedd her?
Ingenting.
Selvsagt.
Men Dean tror du er en hemmelig gangster eller noe.
En snåling du visstnok kjenner skremte livet av ham.
Trua ungen hans og sånt.
Snålt.
Hei, kan jeg få te, takk?
Ja visst.
- Vær så god, kjære deg. - Takk.
Tre, to, én!
Ferdig.
Du husker meg vel ikke.
Sam. Jeg gikk på skolen med deg.
- Å ja. Ja visst. - Ja.
Du så ikke på meg da heller.
Jeg visste aldri om du var sjenert eller hoven.
Men jeg så på deg.
Sju, seks, fem, fire, tre, to, én.
- Hei, hei. Ikke her. - Hvorfor skal han få gjemme seg?
Kom, sønn.
- Utenfor. - Sønn?
Bare én mann får kalle meg det, og han er borte.
Faren min var god, han var omtenksom, og Elena ødela ham!
Og du lot henne gjøre det.
Ikke sant, John?
Se deg omkring. Alle ser på deg fordi du er en feiging.
Hvorfor ikke fortelle alle hva Elena gjorde?
Ikke bare min far ble skadet.
- Seriøst. Ikke her! - Unnskyld, men hold kjeft.
Ok, la oss prate. Vi starter med hvor June er.
Du visste sannheten om pappa. Du så meg rett I ansiktet ute å si noe,
- din jævel! - Du så meg I ansiktet og stjal dattera mi.
Hold kjeft!
Slutt å vri på det. Dette dreier seg om pappa!
Hvor mye har du drukket? Du snakker tull, Harry.
- Unna vei. - Nei!
- Ikke nå. - Ikke her.
- Kjør ham hjem. - Jeg tar deg, John. Kom igjen!
Kom ut!
Hvor er hun?
Hun ville bli I London.
Vel? Hva skal du gjøre?
Siden når drar du til puben?
Siden jeg måtte rydde opp I dette og du var borte.
Hva skal du gjøre?
Ingenting denne gangen. For jeg gjør alltid noe galt.
Akkurat.
Da får vi vel bare gi opp, alle sammen.
- Jeg føler meg så uskikkelig! - Ja, jeg vet det!
Han har bare vært borte I en dag, og se på oss!
Jeg tror det er sunt for oss...
...å dele et lite øyeblikk som dette.
Det har vært litt anspent.
Ja.
Takk.
Jeg foreslår at vi skåler.
For Sanctums mystiske brygger.
Nå vet vi hvorfor vi aldri fikk mate hønsene.
Vi har visst alle våre hemmeligheter.
Har du flere sånne hemmeligheter, så si fra.
Jeg har en hemmelighet.
Den er trist.
Men spennende likevel.
Det var ei jente...
...i hjembyen min.
Hun er en kvinne nå.
Men jeg tenker ennå på henne.
Jeg tenker på å si det til henne.
Og jeg tror jeg gjør det snart.
Jeg bryr meg ikke om hva hun sier tilbake.
Det er bare det at...
...jeg tror jeg er klar nå.
Til å elske.
Jeg elsket aldri mannen jeg oppdro barna mine med.
John.
Er ikke det en fryktelig ting å si?
Jeg valgte ham fordi han var trygg for dem.
Spørsmålene dattera mi kan bringe med seg...
...skremmer livet av meg.
Blotter vi sjelene våre... Kanskje vet dere det allerede.
Men jeg kan ikke skjule det mer.
Jeg er syk.
Jeg har...
...tidlig demens.
Dessverre ligger det også I familien min.
Jeg så den ta mora mi. Jeg vet hva jeg har I vente.
Jeg vet.
Nei, nei.
Ok.
Ikke vær det, er du snill.
Da gråter jeg kanskje.
Jeg vil ikke bruke tida mi på gråt.
Jeg vil bruke den på...
...å være meg selv.
Mens jeg kan.
Er dere gale?
Elena!
Sigrid, du er gal.
Hvorfor?
Kom igjen, jenter! Kom igjen!
Det går bra.
Jeg er her.
Ikke vær redd.
Si at alt vil ordne seg.
Jeg skal ikke noe sted.
Nei, men du vet hva jeg er.
Nei.
Jeg har vært der du er. I fritt fall.
Uten å vite hva du er. Gjett hva? Du er meg.
June?
Går det bra med deg?
Kommer du hit, kan jeg hjelpe deg.
Vi kan være sammen.
Vil du det?
June?
June.
June, det er dr. Halvorson. Jeg er I London.
June?
Hvorfor skjer dette med meg?
Skal vi sette oss?
Jeg er bedre nå.
Du bør stole på meg, som jeg stolte på deg.
Du har et mutert gen fra en veldig spesiell skandinavisk slekt.
Jeg har oppdaget at kun kvinnene bærer det videre. Det hopper over en generasjon.
Så fra mor til datter er uvanlig. Derfor er du litt spesiell.
Kan det kureres?
Ikke ennå, men vi gjør veldig store fremskritt.
Vi?
Så det fins flere?
Vi har Sigrid og Runa.
Og selvsagt mora di.
Vi har skapt en litt uvanlig familie.
Og et trygt sted for oss alle.
Hvordan vet jeg at det er trygt for meg?
Føler du deg trygg her ute?
Føler andre seg trygge rundt deg?
Mener du jeg er et monster?
Nei, du er en ung kvinne I en skremmende, ny verden.
Jeg tror du trenger noen som følger deg gjennom den.
Du må bare stole på meg.
Greit.
Bra.
Jeg blir med.
Du.
Hvor har du vært hele denne tida?
Nei.
Vent!
Jeg har aldri sett denne sida av henne. Hun åpner seg som en blomst.
Det betyr mye å se at det virker.
Unnskyld.
Jeg har vært egoistisk.
Fanget opp I mine egne ting.
Kanskje, om sant skal sies...
...er jeg litt sjalu.
Å se partneren min så fokusert på deg og barnet ditt.
Men jeg mista henne, og jeg vil ikke at hun glemmes.
Runa.
Jeg er lei for det.
Nei, vi kan ikke.
Det går bra.
Du kan.
Takk for at du fortalte det.
Hva het hun?
Hun het Freya.
Freya.
Takk.
Hvorfor trodde du jeg ikke ville bry meg om du dro?
At jeg ikke ville savne deg?
For du gjorde ikke det.
Du var aldri her.
Og etter at pappa...
...ble annerledes...
...følte jeg at jeg mistet dere begge.
Det var så vanskelig.
Å se ham sånn. Jeg bare...
Jeg kunne ikke godta det.
Du kan det ennå ikke.
Du er hjemme nå, hos familien din.
Ja.
Lov meg én ting.
At du aldri nærmer deg den jenta igjen.
Jeg lover.
På tide å få faren din opp.
Jeg skal gjøre det.
Og når du er klar, kan vi prate sammen.
- Hallo. - Det er Kam.
Ikke legg på.
Hva vil du?
June er I vansker.
Hun drar til Norge med en mann ved navn Halvorson.
Du må stoppe henne, få henne til å lytte.
- Er dette et slags knep? - Harry, han er farlig.
Han later som noe annet, men jeg kjenner ham.
Og dette stedet er ikke som det virker.
Harry, hører du?
Jeg vet hvor høyt dere elsker hverandre.
Jeg så natta dere hadde sammen da jeg skiftet til deg.
Hva?
Hun så på deg og sa:
Jeg vil at du ser meg.
Og du kunne ikke rive øynene vekk fra henne.
Jeg kan ikke slutte å tenke på det.
For jeg vet ikke hvordan jeg skal føle sånt for noen lenger.
Det er ei øy nær Holmefjord.
Han kaller den Sanctum.
Ikke slipp taket på henne.
Vennligst legg igjen beskjed etter tonen.
June, det er meg. Ring meg. Vær så snill. Det haster.
- Princess Victoria sykehus. - Hei.
Jeg var der forleden da en av sykepleierne kollapset. Deborah.
Kan du fortelle meg hvordan hun har det?
Beklager, vi kan ikke prate om pasienter.
Kan du bare si om hun ennå er gravid?
Har barnet det bra?
Babyen har det bra, og hun også.
Her.
- Takk. - Vi tillater ikke mobiler I Sanctum.
For vår egen beskyttelse. Kan ikke være for varsom.
Ok.
DU HAR 1 NY TALEBESKJED
Freya.
Tekst: Kristján J. K. Steinarsson